Kulisserne er spredt for alle vinde.
Det eneste, der er tilbage, er kaminen her.
Men for 40 år siden var det her, at min far, David Harbour Jr.,
udførte det ædle eksperiment at producere skuespil til fjernsynet.
Goddag. Jeg hedder David Harbour III.
Og I ved måske ikke om mig, at jeg er ud af en gammel skuespillerslægt.
For nylig blev jeg konfronteret med min arv,
mens jeg kæmpede med rotter på min mors loft.
og fandt bortkomne optagelser af min fars skuespil for fjernsyn.
Vi har søgt efter indsigt i de optagelser.
Indsigt om min far.
Far var klassisk uddannet skuespiller.
Det var sådan, jeg blev optaget på Juilliard!
Men han blev snart konfronteret med omskiftelig kulturel smag.
Hvorfor er du her så?
Da hans stjerne falmede,
opførte han en produktion, som var en desperat blanding
af gammelt og nyt.
Hvorfor det skuespil, på netop det tidspunkt?
Hvilke psykiske kræfter var i sving?
Men han var syg i hovedet!
-Jeg hader hemmeligheder. -Hvilke hemmeligheder?
-Gør du ikke? -Jeg behøver svar.
Jeg sagde jo, at du ikke skulle grave i det, David.
Hvorfor det skuespil?
FILMMATERIALE STILLET TIL RÅDIGHED AF DOROTHY HARBOUR
Hvor skal jeg begynde?
Med historiens begyndelse, selvfølgelig. Men hvilken historie? Og hvis historie?
Begyndte det, da jeg skabte liv, eller da jeg selv blev skabt?
Er jeg et uhyre?
Et menneske?
Hvem der?
Jeg hører dem, men vil ikke høre efter.
Ikke længere.
Nej, det her er min version.
Kunne hun have lukket sig selv ind?
Det gør ingen forskel nu.
Hun var der.
Ja, ja.
Den velkendte startpistol.
Rør den ikke.
Det er en pistol.
Vil du ikke fjerne den?
Hvorfor skulle jeg det?
Men du ved, hvad Tjekhov sagde.
Tjekhov?
Han sagde, at hvis der er en pistol på scenen i første akt...
Skal den affyres senere i skuespillet.
Din mor ligger for døden.
Kan du gøre noget?
Jeg prøver bare at gøre det bekvemt for hende.
Jeg blev ikke læge for at spille Gud.
Ja.
Hvor imponerende det end er, at du har skabt noget, som ligner menneskeligt liv,
må vi sikre, at du kan opretholde det liv.
Du vil møde Frankenstein.
Du er Frankenstein.
Ja, jeg er dr. Frankenstein. Det er en udbredt fejl.
For dig?
For lang tid på øen.
Du skal møde Frankensteins...
Mit...
...uhyre?
Vi må komme af sted.
Ja.
Jeg ser en storm på vej.
Det er ikke stormen. Det er mørket.
Jeg hilser stormen velkommen. De våde piskeslag, den iskolde vind,
det sviende salt.
Goddag.
Kom ikke for tæt på.
Det var en vellykket præsentation.
Et bid kunne være et halvt års tilbagegang.
Et bid?
Er han ikke socialiseret?
Nej, der går år, før det er sikkert blot at give hånd.
-Han går efter pistolen! -Kom væk!
Hold dig til planen, dit fjols.
Husk, at du foregiver at være mig, dr. Frankenstein,
mens jeg foregiver at være det liv, du har skabt,
for at få midler fra hendes forskningsinstitut.
Men det vil ikke virke,
hvis ikke du holder dig til den godkendte liste over ting at sige.
Hvordan skal jeg holde mig til listen, når hun kan sige, hvad hun vil?
Brug en af standardfraserne, for eksempel:
"Jeg må tilbage til laboratoriet," eller "Mine tanker er i laboratoriet," eller...
Endnu bedre er ikke at sige noget.
Husk at sige nej.
Er det sikkert?
Kaptajnen sejlede uden mig.
Jeg må vist overnatte her.
ER STRAKS TILBAGE
Hvad gjorde min far til så god en skuespiller?
Var det det samme, som gjorde ham til en uengageret far?
Jeg har genskabt min fars kontor.
Jeg vil tale med nogle af hans kolleger og forhåbentligt vække minder.
Var det en tvangshanding for min far at opsøge katastrofer?
Som en dr. Frankenstein.
Havde han et ønske om at spille Gud?
Din far elskede at udfordre sig selv.
Han gabte over meget med det skuespil.
Ved at gøre det forkert, ikke?
-Frankenstein og uhyret. -Nej.
NANCY EHRLICH PRODUCER
Han var dr. Frankenstein,
som nogle gange lod, som om han var uhyret.
Så Joey Vallejo, skuespilleren, som spillede med min far,
-ham som spillede Sal. -Joey.
Joey var datidens lækre unge sag.
Så det var kun naturligt, at han og din far havde sammenstød.
Hvad? Jeg troede, de enedes godt.
-Jeg troede, de var... -Nej. De kappedes.
Og det skulle de ikke. Han havde brug for Joey.
Og Joey havde brug for ham, for Joey vidste ikke så meget som din far.
Hvis du kunne give fremadstræbende skuespillere ét råd, hvad ville det være?
Det kan jeg ikke. Det må blive tre råd.
Udtal, udtal, udtal.
Han var utålmodig med unge skuespillere, som ikke sled i det.
Fra det øjeblik Joey aflagde prøve, var han meget...
En naturkraft?
Ja, han var meget...
Jeg ved ikke, om han var en naturkraft.
Han var bare meget kaotisk.
Han kunne jo ikke sine replikker.
Han vandrede formålsløst omkring, væltede ting på bordet og den slags.
Hvad gjorde han? Hvad gjorde han til prøven?
Han spillede den unge...
-Til prøven? Hvad han gjorde? -Ja.
Det er... Det virker vildt for mig, at du spørger om det.
-Vildt? -At vi taler så længe om det emne.
Han var yngre end din far. Det var sagens kerne.
Jeg sover i laboratoriet.
Frk. Macbeth må under ingen omstændigheder komme derned.
Når hun kommer tilbage fra aftrædelsesrummet,
siger du, at du gerne vil sludre, men din mor er død.
Min mor er død.
Frk. Macbeth kan vist lide mig.
Ja. Prøv nu at opføre dig som mig, når hun kommer tilbage.
-Jeg er ingen skuespiller. -Hvad?
Du siger, at du ikke er skuespiller.
Hvis det var, hvad du sagde, ville jeg være enig med dig.
Selv om...
...skuespil måske ikke er, hvad du tror.
En skuespiller skal ikke reklamere med sine følelser.
Uanset om det er vrede, tristhed, glæde, frygt, selv sorg.
En skuespiller, som fremviser sit talent,
er ikke bedre end en pralende rigmand.
En skuespiller må ikke glide mere graciøst over scenen end en almindelig mand,
men han skal heller ikke spille klovn. Tilsigtet enkelhed i hver gestus.
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal... -Pas på accenternes fælde.
Som gangsteren med så mange "dem der", "ditten" og "datten", at man tænker,
hvorfor han ikke har brugt nogle af sine uærligt tjente penge på taleterapi.
Eller det værste:
Baby-karakterskuespilleren,
som går helt tilbage til barndommen i jagt på sanseminder.
Han rokker frem og tilbage i fosterstilling
og kalder publikum til at pusle om sig.
Hvad er der tilbage, spørger du. Tja... Alt.
I den flig af ægthed
skal du finde et helt univers.
Og sådan blev jeg optaget på Juilliard!
Men i stedet forfulgte jeg videnskaben.
-Du er på min fars alder. David, det var for 50 år siden.
-Hvorfor nu? Hvad er så påtrængende? -Hvorfor ikke nu?
Jeg har ubesvarede spørgsmål.
Du skulle ikke grave i det møg. Du vil få skidt under neglene.
Jeg har ikke noget imod lidt skidt under neglene.
De bliver nødt til at trække dine negle af.
Det kunne blive en pinsel.
Snakker du om at trække mine negle af?
Hvad gør du? Truer du mig?
Nej! Ikke ved pistolen.
Jeg er ligeglad med pistolen.
Du bekymrer dig for meget.
-Var det din niece? -Ja, min lille niece.
Nå, det er sent.
Har du alt, du behøver? Jeg beklager, at du skal sove her.
Absolut. Det er ikke beklageligt.
Jeg bad kaptajnen sejle uden mig, for at vi kunne tale mere åbenhjertigt.
Ja. Sig mig så, dr. Frankenstein, hvad det er, du skjuler?
Hvad ved du?
Jeg ved, at du behøver hjælp.
Jeg ved, at du er helt alene på øen.
Og at jeg spilder mine bedste år bag et skrivebord, når jeg hører til...
-I mine arme. -I et sterilt laboratorium.
Jeg er forsker!
Hvem er dernede?
Mor, er det dig?
-Hvor er min søn? -Jeg er her, mor.
Du er ikke min søn.
I seng igen. I seng igen, mor.
Jeg kan lide morfinen.
Det ved jeg.
Mor!
Jeg genskabte min fars kontor.
Det hele... Jeg har telefonen, hæftemaskinen, pennene, pistolen.
Min fars chili. Den lavede jeg i dag.
Forhåbentligt vækker den minder.
Jeg vil have noget chili.
Smag. Lad os se, om der kommer minder.
Nå?
Ja.
Jeg mindes.
Hallo.
Er der nogen dernede?
Det er frk. Macbeth.
Du burde ikke være her.
Jeg ved ikke, hvem jeg skal tale med.
Jeg ville vel tale med en, som ikke helt ville forstå.
Det er mig.
Du er beskeden.
Du er mere af en gentleman end dr. Frankenstein, kan jeg sige dig.
Hvad har han gjort?
Han lagde an på mig, så snart vi var i enrum.
Nej, for pokker.
Du virker oprørt.
Han skabte mig jo.
Jeg ville bare arbejde for ham og studere dig.
Måske vil han skabe dig en mage.
Det ville du kunne lide, ikke?
En fast kæreste?
Hvis hun sagde ja.
Det ville være dumt af hende ikke at gøre det.
Du har en renhed.
Du handler rent instinktivt.
Som alle gode skuespillere gør.
Jeg ved ikke, om skuespil bare er rent instinkt.
Skuespil...
Skuespil er...
Kan du lide det?
Det kaldes et kys.
Og det kilder.
Frankensteins uhyres uhyre, Frankenstein fremføres af Juilliard Skuespillerskole.
Hvordan kommer du på Juilliard? Tjekhov Pistoler & Ammunition.
Fyr den af.
Og London, USA, betalte for denne reklame.
Fine ting behøver ikke være fornemme.
Derfor kan jeg lide folkeligt teater og Beef Wellington fra London, USA.
"FINE TING BEHØVER IKKE VÆRE FORNEMME."
Der var alt for mange sponsorer og for få penge.
David insisterede på at bringe sit idol herover, den britiske skuespiller...
-Aubrey... -Fields.
Jeg hilser stormen velkommen, de våde piskeslag,
den iskolde vind, det sviende salt.
Verdens bedste skuespiller.
Studieværten for Skuespillerens kiste.
Goddag. Jeg er Aubrey Fields, og her er Skuespillerens kiste.
SKUESPILLERENS KISTE
I dag er vores gæstelærer en af mine favoritter,
David Harbour Jr.
Jeg tror, vi kan udrette noget i dag.
Lad os se, hvad Aubrey har i kisten.
Jeg vil bruge denne tennisketsjer, så det ikke er helt indlysende.
En snesko, måske.
En spadserestok? En fægtemaske.
Det var, hvor din far plejede at sige, at han havde gået på Juilliard.
Og sådan blev jeg optaget på Juilliard.
Nej. Han gik ikke på Juilliard.
-Han gik på Juilliard. -Nej, aldrig.
Det er svært at tro på.
Hvis jeg må indskyde, er det sandt. Din far gik ikke på Juilliard.
-Hvem er du? -Jeg er dramaturg.
Han er min assistent.
-Er han dramaturg? -Du er dramaturg.
Jeg kan stadig ikke tro det.
Han gik... Juilliard var hele hans identitet.
Jeg ved, at løgnen tyngede ham.
Han begyndte at overspise på London, USA, tre gange om dagen.
Hvor bliver det af? Jeg er sulten. Giv mig koldt kød.
Nogen så ham rode i en skraldespand, spise bagværk og smide kødet væk.
Utroligt, ikke?
Han spiste ikke af skraldespande.
Han smed kød i skraldespanden for kun at spise bagværket.
Mistede han så reklamekontrakten for Beef Wellington?
De fik ham til at gøre det gratis.
De så det som en mulighed for at få ham til at arbejde for mindre.
Tjekhovs Pistoler & Ammunition trådte til, og det var beskidte penge.
Tjekhovs Pistoler & Ammunition. Fyr den af.
-En del af mafiaen! -Mafiaen?
-Men hans ægteskab var i krise. -Var hans ægteskab med min mor i krise?
Hvem han nu var gift med dengang.
Han har kun været gift med min mor.
-Nå, jeg... -Fandt du ud af det?
-Det er bare... -De var i krise.
-Jeg kneppede ham.
-Du var ikke den eneste. -Det ved jeg godt.
Vi var gode venner.
Hej, Monica.
Monica Fulton.
Min yndlingsskuespillerinde.
Og lad mig lægge noget i kisten...
En stegepande.
Her.
På Skuespillerens kiste.
Jeg lagde altid en madvare på panden.
Så i dag er det et æg.
Man kan spejle ægget og vende det.
Søde?
Søde, der er morgenmad. Det er min søn.
Skat!
Min kære?
Og så går det op for mig i det øjeblik. Han er død. Han er gået bort.
Tak.
Du ser alle tiders ud, Monica.
Tja...
Jeg har levet et fortryllet liv.
Det passer, for...
-Jeg er taknemmelig. -Monica, må jeg...
Alt er godt. Alt er...
Må vi lige være alene?
Jeg gjorde entré på det forkerte tidspunkt.
Jeg vil ikke begå den fejl, når jeg går.
Nej.
-Monica... -Jeg skal bare have mine ting med.
Godmorgen, frk. Macbeth.
Ikke nu, Sal.
Sal?
Jeg hader hemmeligheder.
Gør du ikke?
Lad mig præsentere mig.
Jeg er dr. Frankenstein.
Det her er min assistent, Sal.
Så du har foregivet at være dr. Frankenstein?
Et omstændeligt kneb, men det var i en højere sags tjeneste.
Det kan du fortælle til institutlederen efter min rapport.
Din mor er død.
-Jeg kondolerer. -Naturligvis.
Min mor.
Ja, selvfølgelig.
Hans mor.
Tak for alt, doktor.
Jeg håber, jeg var til trøst.
-Hun elskede morfinen. -Gjorde hun?
Det er godt.
Desværre er der ingen kur mod døden.
Jeg ved ikke, om der burde være nogen.
Livet ville blive lidt mindre rigt.
Åh, gud. Gud.
Min mor!
Hvorfor græder du?
Min mor!
Din far var meget frustreret over Joey.
Han følte, at han mistede kontrol over skuespillet.
Gråd var et indlysende slagnummer.
Den snotunge stjæler billedet fra ham.
-Den lille blærerøv. -For guds skyld.
Den grædende detektiv betalte for mit hus.
FRA DEN GRÆDENDE DETEKTIV
Hvorfor undgår du at tale om din mor?
-Forbryderen havde travlt. -Din mor igen.
Hvis det virkelig var morderens tørklæde, så var morderen... Store Jim!
STORE JIM
Det havde ulmet, og stemningen var dårlig.
-De kunne ikke lide hinanden. Interessant. -Hadede de hinanden?
Ja.
De hadede hinanden.
Joey blev ved, og din far blev ved.
Han skubbede hele tiden på.
Din far brugte sine evner som en kølle.
Åh, gud. Nej, nej.
Hvad...
Hvad gør du?
Jeg forestillede mig, at det var min mor.
Og det er rigtigt skuespil, din nar.
Joey slog hul i kulissen.
-Var det i manuskriptet? -Slet ikke.
Det er dejligt derude nu.
Grønt, blåt og det lækreste gule, man nogensinde har set.
Jeg behøver vist lidt mere tid.
Melder du mig ikke?
Jeg vil have svar!
Og ingen går, før jeg får dem.
Er det derfor, at far
afbrød udsendelsen og gav en meddelelse?
Knægten Joey stjal rampelyset, og han måtte få kontrol igen eller...
-Var der mørkere kræfter i spil? -Familieproblemer du ikke kan slippe?
Nej, nej.
Se nu. Jeg genskaber kontoret.
-Okay? -Ja, ja.
Jeg ønsker minder.
Jeg samler filmmaterialet. Det er...
-Hvorfor skriver du ikke en biografi? -Du graver dig dybere ned.
-Jeg forstår det ikke. -Det gør jeg heller ikke.
-Men jeg hader hemmeligheder. -Hvad?
Jeg har hyret en finansiel efterforsker og en eks-betjent fra sædelighedspolitiet.
Vi har samlet en sagsmappe, men der er meget, du nok ikke vil høre.
Din far var ikke et englebarn.
-Han var en skiderik. -Gik han ikke på Juilliard?
-Det fandt vi ikke ud af. -Juilliard var stumme som en østers.
Så kan der være andet, I ikke ved.
-Som hvad? -Det ved jeg ikke.
Måske myrdede han Joey Vallejo.
Var det ikke en bilulykke?
Joey Vallejo døde jo under mystiske omstændigheder.
Og der er din fars egne ord.
Hvis han kørte over en skrænt, ville jeg ikke savne ham.
Truer du med at myrde Joey Vallejo?
Jeg truer ikke med noget.
Jeg synes bare, der er en Joey Vallejo for meget her i verden.
Det er let at dræbe nogen ved at skære bremsekablet over.
Jeg må bringe den sørgelige nyhed, at Joey Vallejo er afgået ved døden.
Han var yngre end din far. Det var sagens kerne.
Jeg er glad for hans død.
-Hans alibi er tæt. -Ja, robust.
Din far gjorde meget skidt, men vi behøver ikke gøre ham til morder.
Som hvad?
Få mig ikke til at vifte med pistolen.
Er det en teaterpistol?
Eller er det en ægte pistol med løst krudt?
Det er en rekvisit fra skuespillet.
Hvor er der meget materiale.
For helvede.
Og nu en meddelelse, som jeg aldrig troede, jeg skulle give.
Men da Sal sagde:
"Det er rigtigt skuespil, din nar", spillede han ikke skuespil.
Det var en uautoriseret improvisation.
Kun jeg må improvisere til alles bedste.
Men Joey Vallejo tiltog sig den rolle.
Og måske er han filmstjerne, men det her er ikke film, knægt.
Vi holder ham i kort snor.
Vi har beskåret de fleste af hans replikker i resten af stykket.
Så velkommen til teatret, knægt.
Jeg har skabt liv.
Så meget er sandt.
Og jeg skabte det i mit billede. Hvorfor ikke?
Men jeg har ikke fortalt dig, at...
...han var smuk.
Han var genial. Han var...
...i alle henseender bedre end mig. Han var perfekt.
Han læste poesi.
"Jeg græder for Adonis. Åh, han er død! Åh, græd..."
Han citerede det udenad.
"...gennem vore tårer..."
Han spillede skak, han sang som Art Garfunkel.
Han beærede mig med sit venskab
og blev venner med selv en krabbe i en tidevandspyt.
Omend han måske var perfekt, var verden det ikke.
Og han begyndte
at rase mod dens ufuldkommenhed.
En nat, hvor han var på klinten
og rasede og skreg, gik jeg ud for at trøste ham,
og han skubbede mig og begyndte at jage mig rundt om klipperne.
Jeg vidste, at hvis han fangede mig, ville han dræbe mig.
Jeg mistede min bedste ven den dag.
Vil jeg nogensinde skabe en som ham igen?
Vi kan gøre det sammen.
Jeg kan sige, at du behøver min hjælp.
Jeg behøver ikke din hjælp.
Jeg er den store dr. Frankenstein.
Fint. Undskyld, hvis jeg gik for vidt.
Hvad skete der så med uhyret?
Jeg skød ham.
Far.
Du skød Frankenstein.
Jeg havde ikke noget valg.
Hvad mener du med, at du skød Frankenstein? Du er Frankenstein.
Det er en udbredt fejl. Jeg holdt op med at rette folk for længe siden.
Jeg tager hele tiden fejl.
Ja, men du er ikke dr. Frankenstein.
Siger du, at han ikke er det?
Hvis du taler sandt, og jeg har ingen grund til tvivl,
skød Frankenstein uhyret,
eller uhyret skød Frankenstein og stjal hans identitet.
Det er ikke til at sige.
Jeg vil styre laboratoriet, til vi ved, hvem han er.
Sal, har du reb at binde ham med indtil da?
-Selvfølgelig. -Hvad laver du dog?
Du har været hos mig i årevis.
Se på mig!
Du ved, at jeg er den sande dr. Frankenstein!
Hvis du er, bryder jeg mig ikke om din nedladenhed,
og hvis du er uhyret...
Nej. Du vil aldrig beherske mig!
Det lyder som noget, et uhyre ville sige.
Uhyre? Du er uhyret!
Frk. Macbeth...
...var uhyret.
Af alle Jordens engle.
Åh, nej!
Ikke niecen!
Min far var et uhyre.
Men i de kommende år vil jeg arbejde for at bevare hans arv
og fremstille den i det bedst mulige lys.
Kom så. Jeg vil bare filme det.
Det her er...
De fine ting i livet behøver ikke at være fornemme.
-Derfor kan jeg lide folkeligt teater. -Igen.
Beef Wellington. Hvad skal jeg sige? Det er jo, hvad jeg sagde.
-Ja. Spis kødet. Spis kødet. -Jeg...
Og sådan blev jeg optaget på Juilliard.
Tekster af: Kenn Nakata Steffensen